«Собор Києво-Печерських святих» як відображення загальнохристиянського ідеалу у художній культурі Києва - Рижова, Ольга; Івакіна, Інна (Науковий журнал ХУДОЖНЯ КУЛЬТУРА. АКТУАЛЬНІ ПРОБЛЕМИ, 2025)
За допомогою компаративного аналізу композиції «Собор Києво-Печерських святих» у пам’ятках київського образотворчого мистецтва — стінопису, живопису, гравюрі, металі — розкрито взаємозв’язок мистецтва і релігії як компонентів художньої та духовної культури. Проведено мистецтвознавче та культурологічне вивчення сюжетних аналогій із колекції Національного заповідника «Києво-Печерська Лавра» та Національного художнього музею України; розкрито їхні художні особливості й основні іконографічні ознаки, простежено зв’язок зображень із вербальними джерелами, визначено знаковість цього сюжету для київської художньої культури. Доведено, що усне слово та записані свідчення святості стали основою офіційного визнання Церквою феномену Києво-Печерських святих. Показано, що новоутворена і сформована в лоні києво-лаврського богослов’я церковна традиція шанування соборної пам’яті Отців Києво-Печерських відобразилась в образотворчому мистецтві — іконографії композиції «Собор Києво-Печерських святих», де композиція сюжету відображає і фіксує процес шанування соборної пам’яті Святих. Наголошено принцип, за яким формувався критерій належності до Собору Печерських святих — це принцип бібліографічно-поховальний, який передбачав перебування мощів в обителі, насамперед у печерах, а також біографічний зв’язок подвижників із Печерським монастирем. Зазначено, що композиція «Собор Києво-Печерських святих» — це цілісна картина історії печерської святості, де образи печерських отців представляють загальнохристиянський ідеал. Додатковими смисловими пластами творів із сюжетом «Собор Києво-Печерських святих» є теми особливого шанування києво-лаврських святинь — Великої Лаврської церкви та ікони «Успіння Пресвятої Богородиці». Доведено, що атрибутивними ознаками київських композицій є зображення західного фасаду Успенського собору, вінець, що лежить на землі перед преп. Фьодором князем Острозьким та преп. Лонгін Воротар Печерський, зображений у ракурсі, а також текст кондака «Собору преподобних отців Києво-Печерських». Зазначено, що однією з останніх Соборних композицій в лаврському мистецтві стали монументальні розписи лаврського художника В. Соніна; його композиція є просторово-образотворчим комплексом і свідчить про органічний зв’язок храмобудування та образотворчого мистецтва Церкви з богослов’ям.