Постать Дмитра Гнатюка в українській оперно-режисерській практиці - Бондарчук, Віктор (Науковий журнал ХУДОЖНЯ КУЛЬТУРА. АКТУАЛЬНІ ПРОБЛЕМИ, 2021)
Здійснено комплексне мистецтвознавче й культурологічне дослідження творчості Дмитра Михайловича Гнатюка — видатного оперного співака, режисера-постановника, педагога та громадського діяча. Мета статті — розглянути режисерську діяльність Д. Гнатюка в контексті соціокультурної динаміки кінця ХХ — початку ХХІ століть. Застосовано такі методи: джерелознавчий, текстологічний — в опрацюванні архівних документів, їхній часовій атрибуції; біографічний — для вивчення фактів життєвого й творчого шляху Д. Гнатюка; метод виконавського аналізу — для розкриття музично-сценічних образів, які створив Д. Гнатюк на сцені Київського оперного театру; герменевтичний — для аналізу режисерських постановок; комплексний, історичний і культурологічний — для характеристики творчості Д. Гнатюка як цілісного явища в українській художній культурі другої половини ХХ — початку ХХІ століття. Його творчість актора, співака, режисера стала втіленням життєвого й естетичного кредо митця, вплинула на подальший розвиток і популяризацію національної музичної культури. Феномен творчості Дмитра Гнатюка полягає у нероздільності в ній таких понять, як співак, актор, режисер, педагог. Театр мав концептуальне значення в житті митця: саме у процесі сценічної діяльності він осягнув естетичну сутність оперного співу і режисерської роботи, утілив свої художні задуми й уявлення, сформовані на основі звичаїв, традицій, родинного пошанування культурних досягнень. Режисерська діяльність Д. Гнатюка охоплює значну частину його творчої біографії і є етапною як у контексті мистецької самоактуалізації, так і громадського, суспільного й педагогічного звершення. У його режисерських постановках чітко простежується системна послідовність, зумовлена змістом творів, концептуальне осмислення з урахуванням художньої драматургії і театрально-мистецьких новацій. Сьогодні назріла потреба ідентифікувати українську духовну спадщину, виявити в її основі ментальні, сутнісні, неповторні особливості. Дмитро Гнатюк значною мірою сприяв визнанню українського оперного мистецтва у світі, створивши зразки національної самобутності й ідентичності.