Роль автора в мистецтві нових медіа на прикладі композиторських пошуків - Чібалашвілі, Асматі (Науковий журнал ХУДОЖНЯ КУЛЬТУРА. АКТУАЛЬНІ ПРОБЛЕМИ, 2021)
Проаналізовано концепції авторства, відображені в літературознавчих роботах французьких структуралістів, ідею «кінця часу композиторів» В. Мартинова, а також моделі авторства в культурі нових медіа Л. Мановича. Виявлено, що, з одного боку, означені ідеї ґрунтуються на парадигмі постмодернізму, а, з іншого, відображають вплив цифрових технологій на мистецькі процеси, що згодом підшовхує до формування нових моделей творення та, відповідно, авторства. Унаслідок аналізу мистецьких проєктів останніх десятиліть, зокрема мережевого проєкту Global Mix, інтерактивної фортепіанної п’єси Wiki Piano Net Александра Шуберта, перформансу інтернаціонального колективу Totem Kit-fit, інтерактивної звукової інсталяції Cave of Sounds, програми AIVA — Artificial intelligence Virtual Artist та ін., визначено два вектори використання цифрових технологій у мистецьких процесах. Перший полягає в їхньому залученні як інструменту з метою автоматизації певних процесів або задля розширення засобів виразності. У межах іншого вектора технології стають визначним формотворчим чинником, унаслідок чого часто індетермінований кінцевий результат створюється за мінімальної участі автора. В мистецтві другої половини ХХ — початку ХХІ століття відбулися значні зміни в механізмах творчості та естетичних орієнтирах, які отримали відповідне відобра-ження у сприйнятті статусу автора.