Театр в епоху цифрових технологій - Тонкошкура, Олег (Науковий журнал ХУДОЖНЯ КУЛЬТУРА. АКТУАЛЬНІ ПРОБЛЕМИ, 2022)
Досліджено особливості функціонування сучасного театру, пов’язані з використанням цифрових технологій. Нові комп’ютерні технології впливають на розвиток театру як виду мистецтва: з’являються унікальні форми спектаклів, нові театральні спеціальності, специфічні технології постановочної творчості і театральної справи. Нині відбувається не лише естетизація театральної техніки, а й технологізація художнього оздоблення простору театральної сцени, що є загальним процесом розвитку взаємовпливу науки і мистецтва. Також уточнено поняття «віртуальний» та «інтерактивний театр» через вплив цифрової культури. У цьому контексті впровадження нових технологій у театрі в контексті історичного розвитку пов’язано зізмінами сценографічної образності картини світу, розвитком соціально-естетичних особливостей зіткнення різних епох, збагаченням технічної оснащеності театру, що сприяє створенню нових жанрових театральних прецедентів. При цьому цифрові технології у сучасній сценографії дозволили сформувати нову культуру сценографії, доповнивши простір сцени варіативною, просторовою композицією, спеціальними ефектами, гепререальністю або, навпаки, експресіоністською розмитістю. Цифрове моделювання партитури спектаклю з використанням мультимедіа програм, збір і передача професійної інформації в глобальній мережі Інтернет— увесь цей цифровий комплекс дій об’єднуються в різнохарактерну, багатокомпонентну діяльність режисера-постановника. У сучасній театральній творчості простежено тенденції взаємодії художніх-видових мов, перетину їхніх смислових полів. Нові віртуальні технології (інтерактивний театр) дозволяють глядачеві перевтілитися зі спостерігача в співтворця, здатного впливати на розвиток і модифікацію витвору театрального мистецтва. Цифрова культура, її нові технології сприяють глобалізації сприйняття театрального мистецтва, зокрема через онлайн-трансляції спектаклів в мережі Інтернет, де нові технології, радикально впливаючи на динаміку художнього процесу, є джерелом різноманіття існування форм театрального дискурсу, його художньої практики.